BANCHERA
Doamnă, pălăria Eckert.
Să vedem.
Dă-i un ludovic.
Ești surdă, fetițo ? Dă-i un ludovic.
Ce drăguță e !
Mulțumesc, doamnă.
Putem merge acolo, domnule președinte.
Comisare, e un caz mai special.
Oare chiar există așa ceva în asemenea situații ?
- Soția mea e americancă. - Și ce ?
Și când m-au chemat pentru o doamnă din Turcia, a fost ceva banal.
Nenorocitelor !
E doar o prietenă.
Ați avut dreptate, e mai mult decât special, e deosebit.
E chiar un caz delicat. I se spune adulter.
Dar oare 8 sau nu 7.
Din ce se vede, mă rog...
- Neam de friț! - Boarfă !
A intrat în călduri !
- Târfă de 2 bani ! - Nerușinato !
Are degetele încovoiate ! Jidoavco !
Afurisito !
Iar te-au prins ? Ce săpuneală te așteaptă !
Ferdinand, treci acasă, nu e pentru tine.
Zdreanță !
E pentru toată lumea, e instructiv.
La revedere, domnilor, scuzați deranjul.
Târfă ordinară !
Doamna a văzut ceva în vitrină ? Ce-ar dori ?
Asta.
Să nu te rușinezi.
Ei te silesc să-ți fie rușine de tine ca să te calce în picioare.
N-o să mai scapi.
Da, draga mea. Se și moare din asta.
Tu o știi.
Dar nu micuța mea Emma.
Ești tânără, frumoasă. Ești cea mai inteligentă.
Lumea îți va surâde.
1919 Emma scapă de mama ei !
Îl cheamă Moise.
E un om de treabă.
1921 Necazuri cu justiția...
1922 Din fericire, au un avocat bun !
Emma se îndrăgostește cu adevărat.
O să-ți spun secretul. Totul e permis.
1924 Totuși, Camille se mărită.
Emma e de acord.
Nimic nu e interzis.
Soțul e bogat.
Strivește-i, ca să-ți dea drumul.
Strivește-i, pentru tata.
- Draga mea Emma... - Dragul meu Paul...
În zori, marea e liniștită și vântul prielnic.
- Adică ? - Adică plecăm.
Vestiarul Asului, vă rog.
- Te duci să-ți faci siesta ? - Mă tem să adorm.
Maestre cisterne...
Agenție de economii Emma Eckhert
Biroul deschis între orele 9:30-12:00 și 14:00-17:00.
- Bună ziua, doamnă președintă. - Bună ziua.
- Ați dormit bine, doamnă ? - Dar tu ?
Foarte bine.
Te-a părăsit iubitul ?
Doamna Eckhert vă păzește banii. Încredințați-i economiile.
Sugerăm un festin regal înainte de orele 14:00."
Poftă bună. Sir Charles".
- Domnule, nu mai reușim. - Intră mai puțin ?
Intră mai mult, dar în monede mici.
Nu mai sunt economii populare, ci de neatins.
Ocupă-te, atinge-le !
Ascultă, președinte...
Ți-am mai spus să bați, chiar și tu.
Serios ? Scuze.
Intră.
Ce mai vrea amicul tău idiot?
Sugerăm un festin regal înainte de orele 14:00."
Poftă bună."
Ce înseamnă asta ?
Asta am înțeles, dar care societate regală ?
Minieră ? De fosfați ? Toate sunt acum regale.
Jeanne, sună-l pe Cheriaux.
- Ai înțeles ? - Da.
Da.
Nu.
Ce cotă are societatea regală de petrol ?
De petrol, evident.
- 14,55. - Cam puțin.
- Cumpăr. - Cât ?
Tot ce se poate.
O voi face.
Îți execut ordinele, dar poate pentru ultima oară.
Sunt agent de schimb, nu crupier.
M-am săturat de aranjamentele dumitale
care urcă artificial prețul unor valori fără însemnătate.
Nu vreau s-ajung de râsul lumii din cauza dumitale.
De râsul lumii !
Adunarea ! Toată lumea pe punte !
Obiectivul: societatea regală de petrol.
Haideți, băieți, să curgă sânge !
Mai repede și numai societatea regală, dar toată !
Nu vă uitați la prețuri.
Credeți că lumea e mai fraieră decât e de fapt.
Nu, e bine așa.
Nu ajunge la 16, iar mâine va cădea la 12.
Atunci s-o văd pe Ekhert a dumitale încărcată ca un catâr.
O să râd!
Spune-i doamna Eckhert", nu-ți cad galoanele.
- Ce ai ? - Nimic.
La ce te gândești ?
Societatea regală de petrol: 15,60.
- Râd. - Societatea regală de petrol: 21.
Societatea regală de petrol: 32.
La început te amuza, acum contează doar banii.
Dac-ai ști ce puțin îmi pasă de ei !
N-ai spus-o întotdeauna.
Când ți-am dat primul meu milion, mă iubeai.
Da.
Când l-ai păpat, mi-ai cerut iertare.
Da.
Și moștenirea tatei...
Fără moștenirea tatei, ai mai fi și acum la pământ.
Cumpărați Paris-Midi, azi știri senzaționale !
Boom al petrolului englezesc.
Cumpărați Paris-Midi !
Zăcăminte imense descoperite aproape de Aden"
Societatea regală de petrol, sursă de îmbogățire"
Bravo ! O femeie și singură!
Cine a informat-o ? Cine de la Londra ?
Începe să mă... În sfârșit, bravo !
- Bravo ! - E totuși șic.
Îți place circul, Duclaux ? Frumoasa acrobată.
- Deocamdată rezistă. - Deocamdată, prostuța.
Doamna Eckhert a dumitale dă dobânzi substanțiale gogomanilor de clienți
deoarece câștigă vag la bursă, asta e tot !
Nu e prea vag câștigul cu societatea regală.
Farmecul parizian păcălește. Șicul parizian al unei străine.
- E din Alsacia. - Pe naiba !
Dacă va pierde la bursă, domnul Gogoman va plânge.
Va tipa că a fost jefuit,
pentru că nu știe că Eckhert lucrează fără plasă.
Eu lucrez întotdeauna cu plasă.
Am în spatele meu două secole de bănci franceze.
- Ce ? - Nimic.
Bine, retrag franceze".
Și fițuica ei...
Apărarea francului... Apărarea francului a ei".
Francul apărat de alde Eckhert, de Gingis Han, de zuluși.
Zuluși e prea mult, domnule.
- Da ? - Sunt așteptat.
- Ești sigur, drăguțule ? - Da, am vorbit ieri la telefon.
Mă duc să văd. Aștepți aici.
Atenție la treaptă !
Ne scuzați.
Bună ziua, domnule.
- Ce mai face domnul Vannister ? - Nu știu.
Următorul !
- Eu ? - Nu, el.
Ce mai faci, Sir Charles ?
- Bani ? - Da, exact.
Mulți bani. Enorm de mulți bani franțuzești.
Bacșișuri regale."
Bourseuil Martilly, președintele întreprinderilor Eckhert.
E al dumneavoastră, domnule președinte. Păstrați-l.
- Așa e. - N-are importanță.
Nu observasem, scuzați.
- Nu merge. - Ba da.
- Mai încet ! - E fixat pe general.
Ce bine miroase !
Ia te uită !
Complezentul soț american al lui Camille cea echivocă.
- Bună ziua, tinere. - Bună ziua, domnule.
E pentru ascultat muzică fără întrerupere ?
- Numai muzică ? - Nu, și radio.
Vocile, nu ? Cineva care-ar vorbi acolo ?
Nu, cred c-ar trebui un microfon.
Ești de-al casei ?
Nu, domnule, nu vreau să te fur domnului Vannister.
Îl părăsesc de bunăvoie.
Devenise insuportabil.
- Cum e domnul Vannister ? - Ipocrit și crud.
De 2 ani, mă calcă în picioare.
La cine ai mai fost? Eu sunt prima ?
Nu, am mai fost la Urbaine Electrique.
- La domnul Savatier e bine. - Nu.
Îmi dă 5.000 pe lună, eu aveam 9.000.
Domnul Vannister e antipatic, dar generos.
Îți propun mai mult. 5.000 la domnul Sabatier, 5.000 la mine.
- Ați fi de acord ? - Compania e bolnavă.
Ascultă ce-ți spun, își trăiește ultimele clipe.
Îi vei veghea agonia. Pentru un tânăr ca dumneata, e interesant.
Înțeleg... Adică sper că înțeleg ce trebuie.
- Ești un băgăcios. - De ce ? Tu ce făceai ?
Lasă-l.
Stai jos, Moise.
- Atenție, murdărește. - Știu.
Nu, degetele.
Rătăcirile Coanei Eckhert sau 20 de ani de escrocherie"
Perfect.
Nu vă opriți la titlu. Mai urmează ceva.
- Nu e bine ? - Nu.
Știu. Când e vorba de dumneavoastră, s-ar zice că sunt mai reținut.
Tandrele iubite ale Emmei" Ei, asta e !
Asta sună mai bine. Grațiile de elefant ale dlui Fost."
- E vorba de mine ? - Da, rămâi pe scaun.
- Ei ? - 10.000 și nu-l public.
- Dă-i 500 de franci, Moise. - Nu, 10.000.
- Nu e urgent, accept și în rate. - Atunci publică-l ! Îmi convine.
Nu pricepi că-mi convine acum să se vorbească de mine ?
Parisul vorbește numai de doamna Eckhert.
Ați devenit o personalitate marcantă în câteva luni.
- Cum priviți celebritatea aceasta ? - Cu calm.
Pentru unii, sunteți un geniu financiar, un fel de mesia.
Alții au rezerve.
De ce această ostilitate ?
Ei cred c-o că-i deranjez, dar se înșeală.
Poate și pentru că sunteți femeie.
Fermecătoare de altfel,
una din cele mai frumoase femei din Paris.
Dar nu ne așteptam la asemenea abilitate.
Ați fost supranumită femeia bărbat".
Deci, Emma Eckhert, mai sunteți femeie ?
Accept orice expertize.
- Nu ! - Trebuie.
Sunt ale dumitale, căpitane.
Și apoi am spus 8.000 de franci împreună cu medaliile.
Fără, mă tem că doamna Eckhert...
- N-o cunoașteți. - Doar jumătate.
Fără brelocuri, 4.000.
Dragi ascultătoare și ascultători, revenim la doamna Eckhert.
Să presupunem că am 10.000 de franci.
Vi-i încredințez. Ce mi se va întâmpla ?
După un an, vă voi da 800 de franci.
Cel puțin 800. Minimum 8%.
- De ce 8% ? - Atâta știu că pot sigur.
Anul trecut am vărsat tuturor clienților 9,32%.
Dumneata crezi ?
Chiar atât? Bravo !
Dar toți știu că cele mai bune bănci franceze
dau doar 1% dobândă.
Cel mult 1,5.
Permiteți să mă îndoiesc.
Cum doriți. Din contră, trebuie.
Intrăm într-o epocă în care profiturile vor depăși previziunile.
Dar pentru cine ?
Doar pentru cei care pot și știu să joace la bursă.
Adică doar pentru cei bogați.
Eu propun ca toată lumea să poată participa la progresul general.
Adică să participe la un vis.
Am epuizat timpul acordat. Noapte bună, dragi ascultători.
Mă scuzi, prietene, pot?
Eu numesc asta demagogie iresponsabilă.
Are farmec.
O să te lași înduioșat încă o dată.
Nu doar că are farmec, dar are și puțină dreptate.
La Verdun, la Argonne, la Chemin des Dames,
ce luptător nu-și spune: Atâtea suferințe degeaba !"
Atâtea morți"
pentru a nu provoca o transformare radicală a lumii, după victorie !"
Cine dintre noi n-a visat că în sfârșit se va termina
cu banii cosmopoliți, anonimi, murdari, care ruinează economiile
și aduc clasa muncitoare la mizerie ?
Da, da !Era nevoie să se ridice cineva, un bărbat sau o femeie.
Și această femeie e doamna Eckhert.
- Sigur dă 8% ? - Am citit în ziar.
Am auzit și la radio.
Mai mult, am auzit de 9,32.
- E o momeală. - Garantat 8%.
Vine de la Marsilia. Lăsați-o să treacă.
Chiar a zis 8% ?
E formidabil, am adus tot.
Va intra toată lumea.
Ghișeele rămân deschise toată noaptea.
Nu fiți îngrijorați. Toate depozitele vor fi acceptate.
- Clientul dumneavoastră, domnule notar ? - Clienții ! De fapt, sunt 2.
- La cât se ajunge ? - La 3.
300.000 ?
3 milioane. Suntem în regiunea Lille.
Dar episcopia ?
Ați primit propuneri ?
Nu știu.
E drept că unii nu vor să apară. Voi semna pentru ei.
- Nu ca notar, deși... - De acord cu comisionul.
Dar partea cea mai mare e în acțiuni, în titluri.
Noi vi le încredințăm, ce faceți cu ele ?
Le vând, le valorific, dau combustibil locomotivei.
Dar dacă vor să recupereze acțiunile ?
Le înapoiez.
- Dar nu pe aceleași. - Evident.
Cumpăr altele de la aceeași societatea.
- Nu vor avea același număr. - Și ce dacă ?
Juridic, nu știu dacă mă pot preta...
- Atunci nu vă pretați ! - Poate facem un aranjament.
Fidelă reputației de modernism, doamna Eckhart, răpitoarea femeie bancher,
a ales calea aerului pentru a veni
să petreacă sfârșitul anului pe Coasta de Azur.
Se anunță o petrecere strălucitoare, fiindcă Doamna 87%"
a invitat întregul Paris să întâmpine Anul Nou cu ea.
De revelion întregul Paris se va înghesui la Monte Carlo.
Să sperăm că cei cu economii mici, atât de dragi doamnei Eckhert,
vor avea dreptul la 8% din caviar.
- O să-ți arate maică-ta. - Emma" vrei să spui.
- Nu petrecem de revelion ? - Nu, sunt obosită.
- O să fie vesel. - Du-te, draga mea, distrează-te.
Aș putea rămâne.
- Nu mai ai nevoie de mine. - Nu.
Am vrut s-o aud din gura ta.
Bun, la culcare!
Dragul meu soț, mergem la culcare.
Copii, în pat!
Emma, am vrut să-ți spun bună seara.
Ți-ar plăcea să dormi aici ?
- Fiindcă e noaptea de Crăciun ? - Nu.
Ne vedem foarte puțin. O să stăm de vorbă.
Monte-Carlo, domnișoară. E urgent.
Dă-mi două ore.
Ce vrei tu... Du-te la cinema. Te mai cultivi.
Un titlu, doamnă, pe care l-ați făcut să crească nemăsurat.
Riscați să se ducă vestea.
Domnul Savatier vă îngrijorează așa mult ?
Nu mă mai îngrijorează deloc acum.
- Și dacă faptele vor dezminți ? - Puțin îmi pasă !
Faptele sunt eu.
Dacă în două ore nu vinzi toate acțiunile Urbaine, te dau afară !
E îngrozitor !
Doamne, ce nenorocire ! Îngrozitor !
Ce nenorocire !
La peronul 8, trenul special Eckhert cu destinația Monte-Carlo.
Urcați în vagoane, vă rog ! Închideți ușile.
Domnule Secretar de Stat, problema mea...
- Domnișoară... - Doamnă.
Poftiți, domnule ministru.
O cupă cu șampanie, domnule ministru.
Domnișoară... Mă scuzați, doamnă.
Jocurile sunt făcute.
32 roșu, par.
Domnilor, am trișat.
O spun fiindcă nu contează. Cel puțin, așa cred.
Dar, domnule ministru, nu e totuși prea complicat.
Ce e ? Da, opțiuni!
Vedeți, domnule ministru ? Doamna știe, sunt foarte cunoscute.
Explicați-i, eu renunț.
Ascultă, Loulou, sunt acțiuni
pe care doamna Eckhert le va introduce la bursă.
- Așa e ? - Da.
Cât de curând, vor fi cotate.
Vor valora foarte mult, pentru că doamna Eckhert se ocupă.
Ai înțeles ?
Atunci tu va trebui să le vinzi
pentru că, după aceea, vor valora mult mai puțin.
- Vor valora mai puțin. - Cu cât mi le vindeți ?
Nu le vindem, vi le dăm. Cadouri pentru dumneavoastră.
Scriu doar Domnul ministru Radignac, 50 miniere Tonkin."
Să se știe unde sunt micuțele noastre.
- Stai liniștit, le dau tuturor. - Nu, doar prietenilor.
E aici, iat-o. A ținut să fie printre noi.
Doamna Eckhert !
O femeie admirabilă.
Amintiți-vă de cazul Urbaine Electrique.
Era un titlu pe care-l susținea.
Dacă ne grăbeam să anunțăm căderea imperiului
și să profetizăm ruina clienților...
Nu, domnilor, nu cobiți.
Ea a fost singura care a încasat profit pentru clienții săi
din imprevizibila prăbușire Savatier.
Miracol" veți spune. Nu, talent.
Seriozitate și vigilență continuă
în favoarea părții sănătoase a acestei țări.
A țării voastre, a noastre, clasa mijlocie.
Sunt astfel de dimineți în care-ți pui întrebări.
Tu ? N-aș fi crezut.
Ba da. De exemplu, credeam că-ți plac numai femeile.
Și eu credeam la fel.
- Sunt pagube. - Bineînțeles.
- E bine ? - Foarte.
- Dar ție ți-a fost bine ? - Nu.
De ce râzi ?
Ar fi fost bine dacă n-ai fi întrebat dac-a fost bine.
- Subtil ! - Nu e așa ?
Vedem noi acum.
Nu, chiar vrei să mă faci să pierd trenul ?
- Da. - Bine.
Domnule președinte, doamna Eckhert m-a însărcinat
să vă exprim onoarea...
Îmi dau seama. Nici măcar nu e aici.
Domnul ministru...
- Bună ziua, domnule președinte. - Prietene drag...
- Ați avut o noapte plăcută ? - Scurtă.
Emma e aici.
Respectele mele, domnule președinte. Ea mă urmează.
- Fiul ? - Da, domnule.
Eu sunt copilul doamnei Eckhert.
- Te ocupi și dumneata de afaceri ? - Nu, domnule.
Ai mare dreptate, îndreaptă-te spre artă.
- Faceți greaca la liceu ? - Da, domnule.
Foarte bine.
Sunt dezamăgit, doamnă.
Văzându-vă venind așa repede,
speram ca elanul dumneavoastră vă va arunca în brațele mele.
- E o mare plăcere... - Plăcerea e a mea.
Ar fi de ajuns și plăcerea de a face plăcere.
Dar aveți dreptate,
era indecent că nu ne cunoșteam încă.
O să aveți probleme cu acest dansator.
- O să-l liniștesc. E un prieten. - Un prieten" ?
Îl prezentați la alegeri ?
- Așa ne gândim. - Pe ăsta ?
- Îl vezi deputat? - Sper.
Ce trist !
Da, sunt de acord cu președintele, n-are maniere.
Vă rog !
Un moment de reculegere pentru prietenul meu Savatier,
nefericitul meu Edouard.
Ne-am cunoscut.
El, Marcel Proust, și cu mine, pe băncile liceului.
Ce farmec aveau discuțiile noastre de adolescenți !
Edouard era cel mai strălucitor.
La 12 ani, citea Virgiliu în original.
Iată c-a murit.
Au sosit barbarii și n-a supraviețuit.
Odi profanum vulgus ! Urăsc vulgarul profan !"
Dar n-aș vrea să umbresc această serată, această gală.
E miezul nopții. La mulți ani ! Un an minunat tuturor.
La mulți ani, doamnă.
Să aveți parte de toate bucuriile !
- Unde ai fost? - Am telefonat soției.
Dar mie ce-mi urezi ?
- Ce ți se mai poate ura ție ? - Multe, o să am mare nevoie.
- Vannister ? - Puțin îmi pasă de el !
Cumpăr o casă pe bulevardul Haussmann. Mă regrupez.
Banca Vannister alături,
banca Familiilor, banca Muzeului, distracție mare.
Iar eu care o credeam sentimentală.
Nu mă tem de alegeri.
Cunoscând țara așa cum o cunosc,
sunt sigur că bunul simț va câștiga.
M-am temut că ai vrea să susții negustorii de iluzii,
vânzătorii de miracole.
Îmi pare bine.
Ai fost o jurnalistă fermecătoare. Confrații dumitale sunt mai lacomi.
Aș îndrăzni, domnule președinte...
Frumoasei doamne Eckhert"
pentru eforturile generoase"
făcute întru apărarea francului."
Raymond Prefaille."
N-am pus ghilimele pentru apărarea francului".
Am văzut. Sunteți un om minunat, domnule președinte.
Politica voastră."
- Nu v-ați putea opri o clipă ? - Nu, nu e momentul.
Observă că nu te împiedic.
Poți foarte bine să rămâi aici și să faci politică.
- Asta n-aș putea. - De ce ?
O să-ți explic într-o zi.
Copii !
Am spus nu, dați-vă jos !
Nu ! Nu-ți mai dau drumul !
Emma !
Știu că ești acolo, deschide !
Termină cu jocul ăsta stupid, deschide !
Deschide ușa !
Te rog, termină !
Emma, mergi prea departe. Nu te poți purta așa cu mine.
Deschide, îți spun ultima oară !
Mă duc la avocat. O să analizez conturile.
Retrag totul de la tine.
Tot, Emma !
Pentru numele lui Dumnezeu !
Dragul de Prefaille...
Eu îl vreau aici.
Soția ta ?
Mulți bărbați care-și iubesc soțiile au o amantă.
Mulți."
- Dar nu o lesbiană ?" - Dacă vrei.
Nu trebuie să fii întreținut de o lesbiană".
- Prostule ! - Ascultă-mă.
Am ținut conferințe fiindcă mă distra,
dar nu voi fi niciodată angajatul tău.
Restul, când și unde vrei.
Dar nu conta c-aș putea fi unul din funcționarii tăi.
Scuză-mă, dar valorez puțin mai mult, e clar ?
Cât valorezi ? Cât ceri pe lună ?
Am ajuns și la asta.
Chiar nu înțelegi că lupt împotrivă ?
- Banii voștri blestemați. - Trebuie să lupte tot timpul.
Fostule luptător,
nu ți s-a spus niciodată că ești un prăpădit ?
Ba da, mi-ai spus-o tu. Dar n-am crezut.
Maestrul cisterne, candidat al stângii.
Mulțumesc.
- La o lună înainte de alegeri. - N-ai pentru ce.
Eu, bătrâna, vând hârtie. Am vândut 150.000.
Prefaille inspiră încredere, nu dumneata. În el cred.
Dacă în plus îi dă peste nas ăluia, nu mai știu cum îl cheamă,
sclifositul de Lecoudray, e o binecuvântare.
- Mă iubești ? - Nu.
Ia să văd !
Cum nu și-ar pune țara speranța
în partidele de stânga în sfârșit unite
sub conducerea lui Aristide Brehaud ?
Un spirit și un caracter
de o altă anvergură decât sinistrul Prefaille,
atât de avid după banii noștri,
încât nu mai ajută doar băncile să ne jecmănească.
E susținut de oficine dubioase care pretind că apără francul.
- Ce ticălos ! - E drăguț, să mergem.
LECOUDRAY sau ingratitudinea stomacului
Era plătit de ECKHERT !
Dacă mai vreți ceva despre Lecoudray, spuneți-mi.
Găsesc eu ceva.
Nu, ajunge. Avea nevoie de o lecție.
- Tu găsești mereu câte ceva. - La mine e un fel de boală.
Mă disprețuiți ? Ar trebui să mă plângeți.
În copilărie, când ieșeam la plimbare cu bona
pentru fiecare soldat cu care vorbea, primeam o bomboană.
Pentru un caporal, primeam două, etc.
- Mie ce grad îmi atribui ? - La dumneavoastră țin.
Deși poate în legătură cu băiatul de la dumneavoastră, tânărul Armand...
- Da ? - Am găsit ceva.
Fără să caut, dar... Pare să se potrivească.
Industriașul gelos își ucide soția, se sinucide, dar cine era amantul ?"
Mi-am spus:
Nu vezi că amantul e doamna Eckhert ?"
Din cauza copilașului lor.
A rămas un orfan pe care l-ați fi putut lua.
Dar e doar o supoziție. Nu știu dacă voi publica.
- Cu siguranță, nu. - De ce ?
Dacă te atingi de băiețelul meu, te omor.
- Și voi fi achitată. - Credeți ?
Și eu cred la fel.
Cu cât?
La revedere, domnișoară, mulțumesc.
Prefaille, ales.
Brehaut, ales.
Herriot, încă nu se știe.
Maestrul Paul cisterne, ales.
Domnul Lecoudray a fost învins.
Nu știu, doamnă,mă duc să văd.
- Cine e ? - Doamna Eckhert.
A ieșit.
A ieșit ? Păcat... Voiam să-i transmit condoleanțe.
Sunteți doamna Lecoudray ?
Da, sunteți amabilă că vă interesați de un învins.
- Credeți c-o să reziste ? - Da.
E trist, dar e o natură placidă.
Până la urmă, nu e acolo sau spune că nu e ?
Amândouă.
De fapt, e puțin absent.
Franța a votat stânga.
Marele învingător al alegerilor, Aristide Brehaut,
a început consultările în vederea formării viitorului guvern.
Președintele Brehaud rezervă
premiera discursului său de politică externă
pentru Societatea Națiunilor.
Ne întâlnim la Geneva, domnule președinte.
Succes al stângii, Brehan a câștigat !
Arată bine pe copertă.
- O să vinzi 200.000 de exemplare. - Bine, ocupă-te.
N-am putea să-i plasăm bebelușul nostru ?
Lui Lecoudray ? De ce ?
- Nu știu. - Vrei o palmă ?
Bine, dar vorbește cu Brehaud.
Război declarat războiului, război în afara legii"
rămân, în timpul negocierilor, lozincile delegației franceze.
Președintele va răspunde mâine întrebărilor dv.
la Palatul Națiunilor, sala F.
Neoficial, vă spun că va lua parte la un dineu deseară, chiar aici,
oferit de un membru eminent al parlamentului francez,
dl Paul cisterne.
Paul cisterne." C-I-S-T-E-R-N-E.
Domnilor... Mă scuzați, doamnelor și domnilor.
- Deci, domnule președinte, negocierile ? - Merg foarte încet.
Dle președinte, v-o prezint
pe femeia de afaceri și jurnalistă, doamna Eckhert.
Cred că are o informație importantă pentru dumneavoastră.
E o mare onoare pentru mine să fiu printre dumneavoastră,
în lumea prestigioasă a ideilor.
Mă ocup doar cu afacerile, dar am avut oarece succes
și vă anunț apariția unui ziar al grupului Eckhert.
Un săptămânal, dle președinte, a cărui ambiție va fi
să răspândească gândirea dumneavoastră în întreaga Europă.
Pun în serviciul dumneavoastră Apărarea Europei".
Vă mulțumesc din toată inima, doamnă.
Trăiască Apărarea Europei" !
Încredințez conducerea sa maestrului Remy Lecoudray.
- Dar cum... - Cu o cheie de rezervă.
1.000 de franci cameristei.
Doarme, nu glumă. Domnișoară !
Trezirea, în picioare, drăguță !
- Și pălăria. - Dar, doamnă...
E urât, dar o să primești flori.
Soldat, pe loc repaus !
Faceți jocurile !
Jocurile sunt făcute !
Răbdare ! În trei luni, stânga va goli visteria.
Atunci va reveni domnul Prefaille.
Și într-o dimineață... Alo, domnule Vannister ?"
și domnul Vannister o salvează fiindcă domnul Vannister e bun.
Dar domnul Vannister trage fiindcă s-a plictisit
de găina asta în curtea lui.
- Îmi dai voie? - Nu.
Duclaux...
Ce-ar fi să te iau din nou în serviciul meu ?
În ce condiții ?
12.000.
- Acum pot 7. - Da.
- Cred că ești un pic venal. - Da, domnule.
Soldat...
- Chiar acum ? - Chiar acum.
APĂRAREA EUROPEI
Te iubesc !
Banii mei blestemați nu ne prind rău, nu ?
Nu știu, eu sunt plătit doar pentru conferințe.
Ticălosule !
Banii blestemați i-au permis coanei Eckhert
să dăruiască Apărarea Europei micuțului ei Lecoudray.
- N-ai nimic împotrivă ? - Nu știu, să vedem.
Dar banii blestemați care-ți vor cumpăra un post de deputat?
- Asta se cumpără ? - Păi da.
Nu te am decât pe tine.
- Te voi propulsa ca pe o acțiune. - Mă ai doar pe mine ?
Doamna Lecoudray, Strada Velasquez numărul 2, Paris 8."
- Armand ? - Nu, Mussolini.
Superb ! O afacere mare.
- Salut, fonografule. - Bună ziua.
Mâine trebuie să fii la Roma. Ești așteptat oficial la Querina".
La Quirinal".
Nu te amesteca, e serios.
- Era obligatoriu să vii ? - Asta nu se spune la telefon.
- Ce e ? - Ce crezi și tu, dar imens.
- Prevăzusem foarte puțin. - Italia fascistă, bravo !
Ne dăm aere, apoi mergem să luăm supa la Mussolini?
Nu supă, ci delicatese.
Mai stai la taclale ?
Poftim foaia de drum, biletul de tren și banii de buzunar.
Am fost generos, dacă are nevoie de tandrețuri.
Roma... Domnul Benito Mussolini o primește pe doamna Eckhert.
Din surse bine informata, aflăm că Ducele
a încredințat femeii de afaceri pariziene plasamentul exclusiv
al împrumutului făcut de guvernul fascist în Franța.
Nu e de mirare, cunoscută fiind sensibilitatea Ducelui
Ia grația și eleganța feminină.
Tot mai numeroase sunt uzinele silite să-și închidă porțile.
Speranțele născute de alegeri se lovesc de realitatea economică.
După îndelungi consultări, președintele Prefaille a constituit,
bazându-se pe o politică de austeritate,
un minister de uniune națională
care va cere țării efortul și sacrificiile indispensabile.
- Cum mă găsești, Duclaux ? - Foarte bine.
Dac-ai fi o tânără, te-aș lua de nevastă.
Cum m-ai înșelat deja o dată, ar fi perfect.
Când ajung la afaceri, îl chem pe domnul Vannister.
- O obișnuință. - O întâlnire.
O necesitate.
- Și împrumutul italian ? - Mă așteptam să mă întrebați.
Bineînțeles.
O reprezentanță la Roma... Domnul Mussolini în persoană, e delicat.
Mă gândeam la o soluție mai directă, interioară.
Da?
Anumite oficine bursiere și bancare,
și nu dau nume...
Nu, doamna Eckhert.
- Da. - Dar cum ?
Pur și simplu, spunem adevărul țării, anunțăm pericolul.
- Eu ? - Mai întâi presa.
- Presa". - Apoi dumneavoastră.
Apoi eu.
Ordonați o anchetă.
- Judiciară ? - Da.
- Există fundament ? - Întotdeauna există.
ALERTĂ LA ECKHERT ?
- Ce e, soldat? - Doamnă, vă rog.
- Nu faci criză cardiacă din senin. - Ba da, e a doua.
Putea să-mi spună.
- Sunteți... - Da.
Trebuie să-l scoatem de aici.
- A fost în timpul conferinței ? - Da.
- Erai acolo ? - Da.
- Ți-a cerut să... - Să-l însoțesc, da.
Îl ducem înapoi la Paris, o să-l salvăm.
Nu, vă rog, n-aveți dreptul !
COANA ECKERT, FRUCT STRICAT AL REPUBLICII"
Contăm pe imensul dumneavoastră talent.
ECKHERT: spre crah"
ECKHERT: VISUL TRECUT !"
Banda de escroci, pungașul și aristocrații".
Citiți Intrasigentul !
Banda de escroci, pungașul și aristocrații".
Vă rog!
Sper că n-a citit.
- I-ați interzis ziarele ? - Bineînțeles.
Fiindcă suntem expuși pentru o vreme.
Ia apărarea femeii de afaceri veroase.
Doamna Eckhert ar fi victima, țapul ispășitor
al unor certuri dintre președintele Prefaille și domnul Brehaud.
Ce l-o fi apucat pe domnul cisterne să țipe:
Prin doamna Eckher,"
îl vizați pe Brehaud și întreaga stângă."
Domnul Prefaille a replicat:
De dreapta sau de stânga,"
un guvern demn de acest nume aplică legea."
Nu vă temeți, domnule cisterne, asta vom și face."
Sunteți doamna Lecoudray ?
Da.
Mulțumesc. Da ?
Vreau să-l văd pe ministrul justiției în noaptea asta.
- De unde să-l iau ? - Nu e prietenul tău ?
Nu, e un prieten ostatic
în ministerul de uniune națională a dlui Prefaille.
- E o nuanță. - Oricum, nu-mi respingea opțiunile.
Nu acesta e argumentul.
- Găsește altele, dar adu-mi-l. - La tine ?
La mine sau în altă parte, dar în noaptea asta.
- La dv. ? - Da.
Dau drumul împrumutului italian pe 9 iunie.
Suntem în 4, mai rămân 5 zile.
Dacă în 5 zile vi se impune ceva împotriva mea,
vreau să aflați de ce și pentru cine.
Veți lucra pentru oameni
care nu suportă să rateze o afacere.
Bine.
Și afirm sub jurământ că în cazul în care toți clienții mei
vor banii înapoi, am mijloace s-o fac.
- E adevărat, Paul ? - O poți crede, dacă spune.
- Vă gândiți la opțiuni ? - Eu ? Nu.
Ba da, dar s-a terminat cu opțiunile.
Cu toate ! Să uităm de ele.
Intră.
Nu vă mai deranjați, doamnă, am terminat.
Gustați ceva, domnule ministru, doar n-ați venit degeaba.
Vă repet că n-avem nici o plângere,
nici cel mai mic pretext pentru a o inculpa pe doamna Eckhert.
Ei bine, fac eu plângere !
A încercat să mă facă de râs. A folosit amicii voștri politici.
Dacă femeia asta nu e mâine la închisoare, o să spun eu de ce.
O voi spune în fața țării, pe riscul vostru.
Dosarul meu nu e gol.
Bineînțeles, domnule procuror.
Sigur, sunt gata.
Direct președintelui consiliului. E o onoare pentru mine.
Foarte bine, respectele mele.
Dă-mi !
Le-a fost frică de alegeri, de Brehaud și de stânga.
Dar tu le-ai stârnit panica.
Doar tu ești în stare să-i bați pe terenul lor.
Banii ! Și ei o știu.
- Mă flatează ce spui. - O să te scap.
- Vei ieși cu capul sus. - E clar.
- Dă-mi. - Nu.
Dă-mi.
Dar nu mai avem altceva, doamnă președinte.
Avem o mulțime de lucruri. Avem adevărul !
Gândește-te.
Oamenii importanți se zbat când sunt târâți în noroi.
Cu cât sunt mai importanți, cu atât se pot zbate mai tare.
Se fac prea multe valuri. Crezi c-avem nevoie de asta ?
Dacă vrei să-i lipsești de plăcerea de a suna, e momentul.
Eckhert...
Emma Madeleine Josephine Marie, divorțată de Nathanson Moise."
El are doar un nume.
E singurul lucru de care s-a lipsit în viață.
Mulțumesc în numele lui.
Vă acuz de escrocherie, abuz de încredere,
anunțuri mincinoase, deturnarea economiilor publice.
De la cine și de la ce am deturnat economiile publice ?
De la bănci ? Lucrați pentru bănci ?
Mai vreți și o acuzare de ultraj a magistratului ?
Desigur, dacă vi se pare că e o insultă să lucrezi pentru bănci.
- Semnez. - Bravo, ați câștigat !
Vă acuz de ultraj.
- Mulțumită ? - Foarte. Acum ce urmează ?
Trăiască doamna Eckhert !
Suntem de partea ta !
Ghișeele sunt deschise.
Accept orice cerere de ramburs. Plătesc !
- Unde e caraghiosul ăla ? - Cu experții, te așteaptă.
Mai încet, domnilor.
Emma !
Nu e o contabilitate trucată, e inexistentă !
Ce știți dumneavoastră ?
Dacă asta trebuie să concluzionați, așteptați măcar avizul experților.
- Încă un cuvânt și... - și ce ?
Ultrajul există deja.
Contul meu e deschis, chemați grefierul.
Grefier !
Fac următoare declarație. Notezi ?
Întreprinderile mele sunt în plină reorganizare.
Dezorganizare."
Mă angajez să dovedesc că depozitele primite de la clienți
se ridică la 54 de milioane
și că dețin în titluri, acțiuni, valori, imobile,
cel puțin 58 de milioane.
Datorez 54, am 58.
Scormoniți, domnilor.
De regulă, mă mulțumesc cu un sandviș.
Faceți o excepție, e cazul.
Apropo, notați.
În seiful de la Neully am două milioane bani gheață.
Așa, pur și simplu ? Două milioane la îndemână ?
- Știți cât câștig eu ? - Nu, dar și eu am câștigat puțin.
- Dar de atunci... - Sigur.
- Luxul te obligă. - Da, dar e plăcut.
După 30 de ani, faci amor mai bine în așternuturi de mătase.
Respectele mele, dle președinte al consiliului.
Da, imediat. De altfel, am sugerat-o și eu la cabinet.
La ordinele dumneavoastră.
Gata, închidem !
Închideți ghișeele ! Liniște !
Cea?
- N-aveți dreptul ! - Mai mult, am ordin.
Să mă împiedici să restitui banii clienților ?
Se vor restitui, dacă va fi cu ce.
- Ne-o vor spune experții. - Dar nu închideți ghișeele.
Le distrugeți încrederea. Asta vreți ?
- Dacă opriți mașina, s-a terminat. - Înseamnă că e fragilă.
Luați-o !
Nu!
La naiba, și eu voiam să-ți încredințez biștarii mei.
Ar fi fost prima dată că mă pârleam !
Dansați, dle ?
Ești băiat frumos ca femeie.
Dar eu îți plac ?
- Vino, guriță. - Nu mă atinge.
- Eckhert ! - Doamna Eckhert, vă rog.
Vino.
- Împuțitule ! - Nenorocito !
- Escroaco ! - Târfă !
- Fiecare la rândul lui ! - Bine i-au făcut!
O nenorocită !
Doamnă, soră...
Dacă vreți să vă spun doamnă, spune-mi maică.
Maică, ascultă-mă.
- Te ascult. - Nu, nimic.
Voiam să te rog să mă pui singură în celulă.
N-ai nici un drept.
- Aș putea avea o masă ? - Nu.
Vrei să mă distrugi ? De ce, sunt diavolul ?
Fără orgolii excesive.
O masă pe care să scriu și cu care să mă apăr.
Cer prea mult din mila voastră ?
Nu ești la Ritz, nu ajunge doar să suni.
Îmi place Lecoudray al dumitale.
- Nu vă vorbesc de el. - O faceți tot timpul.
El nu știa și n-a făcut nimic."
Nu, spun doar că dacă vă trebuie un vinovat,
eu sunt aceea, și numai eu.
A fost amantul dumneavoastră.
- Văd că nu vă mai e prieten. - Se întâmplă adesea.
- Poate facem o confruntare. - Chiar voiam s-o cer.
Vă preîntâmpin dorințele.
Depoziția lui Lecoudray...
Am fost amestecat în afacerile Eckhert doar ca jurnalist."
Dac-aș fi știut de escrocherie, aș fi demisionat imediat."
Jur c-am fost doar un instrument al fraudelor doamnei Eckhert."
O blestem pe femeia care m-a dezonorat."
Asta e tot, domnule judecător.
E foarte bine, exact ce spun.
Lecoudray nu știa nimic și n-a făcut nimic."
- Confirmați declarațiile ? - Nu.
N-am folosit acești termeni.
Nu te necăji, soldat. Am recunoscut spiritul.
Îmi apăr onoarea !
Doamnă...
Citiți memoriul meu,
veți vedea că pot restitui banii tuturor clienților.
Am banii.
Plătesc, dar când ? Când începem ?
Greva foamei nu mă impresionează.
- N-ar fi prima dată pentru mine. - Pentru mine, da.
Dacă nu ți-e foame, nu mânca, dar nu ronțăi pe ascuns.
- Te-aș vedea. - Mulțumesc că m-ai prevenit.
Nu va fi o partidă de plăcere, dar amândouă vom reuși.
La început, acceptai lichidele.
Acum, nu.
Nu e logic.
Ce trebuie să-ți spun ?
Trebuie să-mi spui...
Că pot plăti ce datorez.
Chemați repede medicul !
Nu!
Nu-ți face griji, Paul. Înmormântarea se amână.
Deschide-mi valiza.
Haina mea de gabardină e acolo ?
- Da, ți-e frig ? - Nu.
Vino încoace și așază-te.
- Cât e ceasul ? - 10 și jumătate.
La 12 și jumătate vreau ca o mașină să aștepte în colțul străzii Arcole.
Ești nebună, n-ar trebui.
O să reușesc. Oricum, o voi face.
Există taxiuri. N-ai de ales.
Bună ziua, domnișoară, am venit pentru Emma Eckhert.
Mulțumesc, domnișoară.
Nu te uita la mine.
Colette, la Strasbourg vorbește și cu domnul Haeckli.
ECKHERT a evadat !
La Nice, domnul Debousquet. E mai bine decât Mora.
- Asta e tot ? - Da.
La revedere.
EMMA A DISPĂRUT
Dacă nu te deranjează, prefer să rămân la Colette.
- În așteptarea ta, adică. - Desigur.
ECKHERT A FUGIT !
Mi-am reluat libertatea doar pentru a vă apăra interesele."
I-am implorat pe judecători să mă lase să vă restitui banii."
M-au refuzat mereu fiindcă misiunea lor era"
să vă facă să mă credeți o escroacă."
Mă angajez să vă restitui întreaga sumă cu dobândă de 8%"
înainte de 31 decembrie, dar am nevoie de dumneavoastră."
În fiecare oraș s-au înființat comitete, o să vă contacteze."
Când voi obține acordul fiecăruia dintre dumneavoastră."
mă voi prezenta judecătorilor care mă vor autoriza",
sau mă vor împiedica să vă restitui banii."
Atunci veți afla cine între Justiție și doamna Eckhert, e escroc."
Mi-am reluat libertatea doar pentru a vă apăra interesele."
Mă angajez să vă restitui întreaga sumă."
Am nevoie de voi."
CAZUL ECKHERT: cucu, A APĂRUT IAR
Emma Eckhert, pentru că nu puteți sta jos,
medicii v-au permis să vorbiți la orizontală.
În cazul în care simțiți nevoia, vă oferim o targă.
Da, domnule președinte.
Pe dumneavoastră, Nathanson, nimeni nu vă obligă să rămâneți în picioare.
Da, domnule președinte, pe mine.
- O scrisoare de la văduva Benet. - Vă rog, nu e momentul.
Doamnă, vă sunt profund recunoscătoare, etc."
Doamna Benet e foarte emoționată, are și de ce.
8 acțiuni Citroen încredințate, 8 acțiuni Citroen restituite,
plus 35% reveniți doamnei Benet datorită nouă, micile Citroen.
Mai avem 92 de scrisori la fel de emoționante.
Dar revin la onorabilul nostru notar din Nord.
Ați întâlnit-o pe doamna Eckhert pe 20 decembrie.
Avea un pachet mare de acțiuni.
V-a spus sau nu c-o să le vândă ?
Da, dar i-am spus să fie atentă
căci acțiunile restituite nu vor avea același număr.
- Din punct de vedere juridic... - Asta e altceva.
Dar nu mai spuneți că voia să vă tragă pe sfoară.
Anumite oficine bursiere și bancare, nu dau nume...
Doamna Eckhert.
Da, poporul avea încredere în ea.
Au început să curgă valuri de bani fiindcă oamenii mărunți,
oamenii cumsecade
nu mai au încredere în banca Untel, Vannister sau alte bănci.
Au încredere în doamna Eckhert, în mama lor Eckhert.
E vorba de stabilizarea pieței financiare.
Ce complicație !
Emma Eckhert trebuie împușcată în primul rând
fiindcă dă dobândă 8%, iar băncile doar 1%.
Nu mai revin, s-a înțeles.
Iar în al doilea rând fiindcă a deschis ochii lumii.
Omul de pe stradă va spune: Dacă acest domn Vannister..."
Apropo, a fost citat la tribunal.
- E bolnav. - Dacă venea, îl făceam eu bine.
Omul de pe stradă își va spune:
Dacă alde Vannister, dacă băncile, susținătoare ale statului,"
sprijinul guvernului, mă fură, deci guvernul mă fură"
în scopul politicii sale clientelare."
În favoarea cui ? A lui Vannister și a celorlalți, desigur."
Domnule avocat, vă rog să evitați aluziile politice sau personale.
Bine, îi voi numi ei". Ei" e bine ?
Ei" au înjunghiat-o pe doamna pe la spate,
fiindcă mize era sau ei sau ea.
Îi acuz pe Ei"
de asasinat moral premeditat.
- Veți ordona o anchetă. - Judiciară ?
Având în vedere că s-a demonstrat
că, încălcând legea, femeia Eckert și complicii săi
au negociat valori, acțiuni și titluri ce le-au fost încredințate,
tribunalul o condamnă pe femeia Eckhert la 3 ani închisoare,
iar pe Nathanson la 2 ani.
Bourseuil Martilly și Lecoudray au fost achitați.
- Mulțumesc, - Ce spuneați, doamnă ?
Spuneam că mulțumesc tribunalului
pentru achitarea lui Bourseuil și Lecoudray.
Asta înseamnă dreptate !
2 ani deștepților și nimic aristocraților !
Ce vreți, dle președinte ? Seamănă a proces aranjat.
- Ții neapărat? - Mă vorbesc de rău ?
- Mă asasinează ? - Da.
- Tu nu te duci la liceu ? - Nu.
- De ce ? - Profesorii au gripă.
- Colette... - Da ?
Nimic.
- Pe curând. - Pleci ?
Mă întorc.
Ar fi prea mult să-ți cer un cuvânt?
Ce cuvânt? Ți-ai salvat onoarea, nu ?
Sunt erou, am fost la Verdun. Dac-aș fi știut..."
încrederea mi-a fost înșelată. Vă cer iertare."
Iertare, cer iertare."
Iertare !
Plângi ?
Chiar că sunt foarte aspri.
EROUL A DEZERTAT
N-o s-o faci.
Mențineți contactul cu comitetele.
Sunt alături de voi. Din tot sufletul, draga mea.
Pe curând.
- Da? - Da.
- Vă doare ? - Nu.
- M-am rugat pentru dumneavoastră. - Atunci sunt liniștită.
Iertare, maică, nu știu să mulțumesc.
- Ai terminat? - Taci !
Și apoi?
Haide !
Ia uite, lesbienele !
Eckert și-a făcut o amică.
Trebuie să mergem afară ?
Nebuno!
Trebuia s-o fac.
- Deci nu te lași. - Ba da, la pârnaie.
Începută cu demisia lui Prefaille datorată unui vot contra în Cameră,
criza ministerială a durat aproape o lună.
Domnul Brehaud, etern campion al stângii, a început consultările
pentru formarea noului guvern.
Mult succes, domnule Brehaud. Succes pentru Franța.
Urmarea aventurilor medico-judiciare ale Emmei Eckhert.
Clima umedă a temniței nu-i priește
și e transferată la un spital parizian.
Pentru o intervenție chirurgicală.
Dar admiratorii ei să fie liniștiți.
Își petrece convalescența
într-o clinică luxoasă din cartierul Plaine Monceau.
Acolo beneficiază de atenții mișcătoare pentru o deținută,
deoarece, conform administrației penitenciare,
doamna Eckhert își ispășește pedeapsa.
Am fost asigurați că din punct de vedere juridic
e tot în închisoare.
M-am văzut cu Brehaud.
- A refuzat ? - A fost de acord.
- Când ? - Peste o lună.
- Ca să nu se facă legătura. - Ce legătură ?
Între revenirea noastră la guvernare și eliberarea ta provizorie.
- I-ai explicat schema ? - În mare.
Nu te plătesc pentru a explica în mare.
Ești avocatul meu sau nu ?
- Am un avocat care trândăvește. - Asta e.
Dacă nu mă lasă să restitui banii, nu-mi pasă de libertate.
E a dv. !
Duclaux, ai fi un asasin tare mediocru.
Pentru afacerea noastră, în condițiile cunoscute,
ar fi bine să recurgem la persoane dinafară.
Cred că da, dle.
Priviți cât e de plinuță, ca o găinușă de afaceri.
Cred că 6 sau 7 autocare ajung.
Vă rog, prezentați-vă la secretariat.
Domnul Haeckli din comitetul Strasbourg să se prezinte la recepție.
Sunt imposibili. Le-ați spus că e mâine dimineață ?
Dacă au venit, trebuie cazați.
Vedeți cu hotelurile.
Aici e foarte vesel, veniți.
Desigur. Mulțumesc, Colette.
Era Colette, te sărută.
- E foarte... - Foarte" ce ?
Foarte utilă.
Domnul Saray, comitetul din Marsilia, e chemat la recepție.
- Nu se poate ! - E enorm !
În sănătatea voastră a tuturor, dragii mei și pe mâine.
Victor de Grenoble, la biroul de presă.
Victor de Grenoble, ultimul apel.
Doar voința de a veni în fața dumneavoastră.
Și a vă spune că nu sunt o hoață
m-a făcut să înving toate obstacolele și provocările,
toate suferințele cauzate de justiție.
Bravo!
Vă rog!
Iată ce vă propun...
Peste 5 zile, la 26 martie,
voi restitui fiecăruia o treime din capitalul încredințat.
O altă treime pe 26 martie 1932
și ultima treime pe 26 martie 1933.
Dobânda de 8% continuă să curgă până la ultima rată.
Cine e de acord, să ridice mâna.
Acum cei care nu sunt de acord.
Iar noi vom continua.
Vom continua împreună !
Faceți loc !